Žao mi je! -Bože! To je to!
Upadaš unutra, ne kucaš,
nemaš poštovanja ni prema čijoj intimi?
Rejčel, čekaj! -Ne, ti čekaj!
Mogu li da kažem samo jedno? -Šta?
To je relativno retko tkanje, svejedno ti vidim...
... predeo bradavica.
P R I J A T E LJ I
Ispričaj im za onu pacijentkinju koja brka pojmove.
Kad zazvoni telefon, ona ode da se istušira.
To je cela priča.
Ali ti je odlično pričaš, srce. -Hvala.
A sada idi da možemo da pričamo o tebi.
Dobro, nedostajaćeš mi.
Nije li bajan?
Tako je sladak. I izgleda da mu se mnogo sviđaš.
Znam.
Tako je sladak. I tako je kompikovan.
A za jednog psihića i nije prevelik psihić.
Misliš li da će te ono da radite na njegovom kauču?
Ne znam. Bilo bi pomalo uvrnuto, od plastike je.
Želite li još nešto? -Da. Ja bih jedno ono... -Nestalo.
Neko drugi?
Jesam li propustio nešto?
Ne. Još je ljuta što sam joj video cice.
Zašto si joj gledao cice? -Slučajno.
Nisam bio s druge strane ulice s teleskopom i kutijom krofni.
Možemo li da promenimo temu, molim vas? -Da.
Jer ovo nisu njene cice, već njene grudi.
Fibi, nadala sam se znatnijoj promeni teme.
Ne znam zašto se stidiš, cice su ti veoma lepe!
Lepe?
One su lepe?
Samo to? Za rukavice s dva prsta se kaže da su lepe.
Dobro... brdo - brdo -ja.
Strašno si duhovit! Baš je duhovit.
Ne bih bio na njegovom mestu kad smeh prestane.
Samo malo, vrcavi. Šta si mislio time?
Čini se da se bojiš intimnosti s ljudima,
da svoj humor koristiš da ih držiš na distanci.
Mislim, tek smo se upoznali. Uopšte te ne poznajem.
Jedinac, tačno? Roditelji se razveli pre tvog puberteta?
Otkud znaš? -Školski primer.
Svi znate mog tatu, zar ne?
Koliko ostajete? -Samo dva dana.
Imam neka posla.
Bolje da budem kod svog sina nego napred-nazad feribotom.
Ovog ne poznajem. -Ovo je moj prijatelj Rodžer.
Milo mi je, Rodže. -I meni, gospodine.
Šta je bilo s onim lutkarom? -Tata...
Izvini! Rose, kako žena?
Izvinite oboje. Čendlere, brzo, kaži nešto smešno.
Moram da prekinem. I ti meni nedostaješ.
Volim te, ali sad je stvarno kasno...
Da je pozdravim. Zdravo, mama.
Ugovorio sam kod doktora Baside.
Izvinite?
Jesi li ti znao da ovo nije mama?
Zove se Roni. Pogrebnik za kućne ljubimce.
Naravno.
Od kada ste...
Sećaš se kad si bio mali, a ja te vodio u mornaričku luku da gledaš velike brodove?
Od tada?
Ne, tek poslednjih šest godina.
Samo sam hteo da se prisetiš lepih stvari,
kako bi znao da nisam oduvek ovakav gad.
Džoi, bio si ikada zaljubljen? -Ne znam. -Onda nisi bio.
Gori ti paradajz. -Ko mi kaže.
Džoi, tvoj tata se smrtno zaljubio.
A najgore od svega je - u dve žene.
Molim te, kaži mi da je jedna od njih mama.
Naravno da jeste! Šta je tebi?
Probudiš se jednog jutra i shvatiš da tvoj otac vodi
dvostruki život. Kao neki špijun CIA.
To bi bilo super.
Grozno!
Zašto roditelji ne mogu da ostanu roditelji?
Zašto moraju da postanu osobe? Zašto moraju da...
Zašto...
... ne prestaneš da mi buljiš u grudi?
Molim?
Molim? -Zar onog dana nisi dobro osmotrio?
Dobro, dobro, svi smo odrasle osobe.
Postoji samo jedan način da se to reši.
Pošto si ti njoj video cice, ti njoj pokaži svoju pišicu.
Znaš, mislim da se to neće dogoditi.
Hajde, ima pravo. Tante za mante.
Neću ti pokazati svoje tante.
Halo? -Fibi je! -I Rodž!
Popnite se! -Divno! Došao je Rodž.
Šta s Rodžom? -Ništa... sitnica. Mrzim ga.
Zašto? Samo je bio malo analitičan. To mu je struka.
Nije on baš toliko loš.
E, tu grešiš! Zašto bih se oženio njom
ako sam mislio da je lezbijka? -Ne znam.
Možda si želeo da ti brak ne uspe.
Zašto? Zašto bih... zašto?
Ne znam. Možda nedostatak samopoštovanja?
Možda kompenzacija za veću uspešnost od brata ili sestre.
Čekaj! Vrati se na ono o bratu ili sestri.
Ne znam. Moguće je da si želeo da sabotiraš svoj brak
da bi se tvoji brat ili sestra osećali manje neuspešnima u očima roditelja.
Koješta! Ne osećam se krivim za njene neuspehe.
Znači, misliš da sam ja promašena? -Odličan je.
Nisam hteo to da kažem.
Sve ove godine sam mislila da si na mojoj strani,
a ti si se ulizivao mami i tati da bi te više voleli.
Oženio sam se lezbijkom da bi ti ostavljala dobar utisak!
Imaš pravo.
Imaš pravo!
Nisu to bile samo životinjice, već i njihov zamak za igru
i njihova krstarica,
koja je imala mali čamac za spasavanje.
Gadno, bogami. Hajde, Fibs, zakasnićemo na film.
Budi bolje, Rejč. -Fibs, zakasnićemo.
Hvala na svemu, Mon. -Nema na čemu.
Bilo je divno videti vas opet. Mon, lakše s tim kolačima.
Zapamti: to je samo hrana, nije ljubav.
Mrzim ga!
Laku noć.
Vidi, to je ona žena koju smo naručili.
Možemo li vam pomoći? -Ne, hvala. Čekam Džoija Trivijanija.
Ja sam Džoi Trivijani. -Ne ti, veliki Džoi!
O, Bože! Mnogo si slađi nego na fotografijama.
Ja sam Roni.
Kiflicu? -Džoi ima emboliju, ali ja ću uzeti jednu.
Većina ljudi želi da njihovi ljubimci, kad uginu,
budu u ležećem položaju, kao da spavaju,
a ima i onih koji traže neku pozu,
na primer, da jure svoj rep ili da skaču za frizbijem.
Džoi, ako ja umrem prvi, hoću da tražim ključeve.
Ta ti je dobra!
Došla je Roni.
Zdravo! -Zdravo, curo!
Šta ćeš ti ovde? -Zaboravio si periku kod mene.
Trebaće ti sutra za sastanak.
Hvala.
Ko je za jednu partiju "Iz vedra neba"?
Slušaj,
nije trebalo da dolazim.
Bolje da krenem. Neću da zakasnim na poslednji voz.
Neću da ideš vozom ovako kasno. -A gde da spavam? Ovde?
Idemo u hotel. -Idemo u hotel.
Nećete. -Nećemo.
Ako odete u hotel, radićete one stvari.
Hoću da budete ovde da motrim na vas. -Motirćeš na nas?
Tačno, gospodine!
Ne zanima me koliko godina imaš, dok si pod mojim krovom,
živećeš po mojim pravilima.
A to znači da nema spavanja s devojkom. -Strog je.
Tata, ti ćeš u moju sobu. Roni, vi u Čendlerovu.
Hvala. Ti si dobar dečko. -Odvešću vas u moju sobu.
Čudno je kad ti na to ne kažu: "Ne, hvala, kasno je."
Ovo je samo za večeras. Od sutra moraš nešto da promeniš.
Šest godina je bilo dovoljno. -Šta da promenim?
Ili raskini s Roni... -Ne mogu to.
Onda moraš da kažeš mami. Ovo nije lepo. -Ali...
Neću to da slušam. Marš u moju sobu!
Džilitko! Šta to radiš? -Nameštam se.
Ne mogu da spavam u donjem vešu. -Moraćeš.
Nešto sam razmišljao...
o tome kako stalno viđam sav taj niz devojaka.
Poređane vodoravno ili uspravno?
Ne, kako stalno izlazim s gomilom žena.
Uvek sam mislio da ću biti karakter kad nađem onu pravu.
A sada gledam svog tatu i... -Ti nisi on, ti si ti.
Kada su te terali da nastaviš tatin posao polaganja cevi, jesi li popustio? -Ne.
Nisi. Rešio si da postaneš nezaposleni glumac.
I to nije bilo lako, ali uradio si.
I voleo bih da verujem da ćeš, kad ona prava naiđe,
imati petlje da kažeš: "Ne, hvala, oženjen sam."
Zaista tako misliš?
Da.
Hvala, Čendlere. -Iš!
Zdravo! -Izvolite?
Džoi je rekao da mogu da se istuširam kod vas, pošto je Čendler u našem kupatilu.
Dobro. Ko ste vi?
Roni, Roni Rapalono.
Ljubavnica.
Uđite. -Hvala.
Zdravo, ja sam Rejčel. Kupatilo je tamo.
Roni, koliko je već Čendler pod tušem? -Oko pet minuta.
Savršeno.
Vežite pojaseve, vreme je za pišicu.
Dobar dan, gospodine Triv. -Dobro jutro, dušo.
Čendlere Binže, vreme je da se vidi tvoja sprava!
Šta je s tobom? -Mislila sam da si Čendler!
Trebalo je da budeš unutra, da ti vidim spravu!
Izvini, moja sprava je bila tamo, sa mnom.
Kako je?
Dobro. Rodžer priređuje večeru, sve vas je pozvao.
Šta se događa? -Ništa. Samo...
... Rodžer. -Nešto kod njega...
Mislimo da on... -Odvratan nam je!
Mrzimo ga!
Žao nam je, Fibs.
Možda vas je prestravila njegova pronicljivost.
Ne, odvratan mi je! -Svima nam je odvratan.
Žao mi je.
Mama, šta ćeš ti ovde? -Došla sam da ti dam ovo.
I ovo! -Veliki prsten!
Zašto si ocu punio glavu onim glupostima o ispravnosti?
Bilo je lepo onako kako je bilo. Tu imaš pile, skloni ga.
Zaboga, Džoi.
Čekaj! Ti si znala?
Naravno da jesam. Šta ti misliš?
Tvoj otac nije nikakav Džejms Bond.
Trebalo je da čuješ njegove izgovore.
"Spavaću kod svog računovođe." Kakve su to gluposti?
Pa kako si onda mogla...
Sećaš li se kakav je bio tvoj otac?
Stalno je vikao. Ništa mu nije bilo potaman.
Ni ona radionica za drvo, ni oni glupavi brodići u boci.
A sada je srećan! Ima hobi.
Mama, ne bih da misliš da te ne poštujem, ali šta to pričaš?
A ti? -Meni je lepo.
U idealnom svetu, nje ne bi bilo, a tvoj otac bi ličio na Stinga.
I još nešto: otkako se pojavila ona pudlopuniteljka,
on se toliko stidi sebe da je počeo da mi poklanja pažnju,
i da bude pažljiv. Kao da nam je svakog dana godišnjica.
Radujem se zbog tebe. -Nemoj! Jer sada je sve upropašćeno!
Hoću da bude onako kao što je bilo.
Izvini. Uradio sam ono što sam mislio da bi ti želela.
Znam, kolačiću. Znam.
Pa, kaži mi, jesi li je video? -Da.
Deset puta si lepša od nje. -Sunce moje.
Mogu li da je istučem? -Ovim prstenom sigurno.
Šta je bilo, dušo? -Ništa.
Ne, ne... šta ti je? -Dobro.
Sa mnom je sve u redu.
Ali moji prijatelji imaju ljubavni problem s tobom...
... ne vole te.
Ne vole?
Ali oni ne vide koliko si ti divan, dobar i mio.
Misle da si pomalo... -Šta? -Prodoran i jeziv.
Ali ja ne mislim da si takav... ja, Fibi.
Uopšte me ne čudi što tako misle.
Ne? Zato si tako sjajan!
Tipično ponašanje za tako dis- funkcionalnu grupnu dinamiku.
Zavisni jedni od drugih, pravite emocionalne akrobacije
sedeći u glupoj kafedžinici s vašim glupim šoljetinama
koje bi na sebi mogle imati bradavice,
i svi govorite: "Definiši me, voli me! Treba mi ljubav!"
Razgovarao si s tatom? -Da. Nastaviće da vara mamu, kako ga je molila.
Mama će se i dalje praviti da ne zna, mada zna.
A moja mlađa sestra više ne može da viđa muža,
dobio je sudsku zabranu.
Što nema veze ni sa čim, sem što sam danas saznao.
Stvari se baš izmeniše.
Pa, Džoi, jesi li dobro? -Jesam, valjda.
Oni su roditelji, jednom moraš da im pustiš na volju.
Bez obzira što znaš bolje,
moraš da im dopustiš da prave sopstvene greške.
Za koju godinu bićemo kao oni.
Molim te!
Ako se ja pretvorim u svoje roditelje, bići ili plava pijandura
koja juri 20-godišnjake
ili ću završiti kao moja mama.
Kako je?
Dobro, osim što sam raskinula s Rodžerom.
Tako je!
Šta se dogodilo?
Ne znam. Mislim,
on je dobra osoba i ume da bude mnogo drag.
Mislim da je u nekim stvarima pravi čovek za mene.
Samo... odvratan mi je!
Šta se događa?
Raščistite prugu za "Cice za drago" ekspresu.
Iduća stanica Rejčel Grin.
Džoi, šta to radiš? -Izvini, pogrešne cice.
Zdravo, Džoi! -Zdravo, dušo!